Соколът е единствен по рода си ловец.
Когато премине, летейки, пред очите ви,
ето така,
вие не го виждате, само го чувате.
Вижте го, направен е като снаряд.
С кръгла глава.
Има странни ноздри.
Със скоростта, която достига, въздухът би нахлул изведнъж
и би го взривил отвътре.
Когато е на лов,
соколът се издига на 400 метра нагоре
и когато е набрал височина
вижда плячката си
свива крилете си,
така,
с повече от 300 км/ч, и когато е на необходимата височина...
Вижте този нокът,
като кука е,
...та когато достигне височината, прави така...
и е готов.
Но най-важното нещо за сокола...
са очите му. Не би могъл да лови без острото си зрение.
А, наакаха го.
Сега ще видите.
Какво чакаш? Пускай го!
Трябва да му почистя очите, господине.
Пусни го най-сетне. Ще избяга.
Няма да избяга, господине.
Вижте, вижте!
Оле!
Къде мога да видя още твои картини?
У дома.
Може ли да се запозная с къщата ти?
Аз съм Жюстин.
Ана.
Това е баща ми.
Здравейте.
Здрасти.
Немец е.
Господи!
Местни ли сте...
Може ли?
Ана, ходиш ли на училище?
Мхм.
Освен тук в живота ви,
ходила ли си на училище?
Аз я учех, на всичко, което знам.
и още... на всичко, което съм научил
заради нея.
Не заради мен си
Математика, литература, философия
история.
Хич ме няма с историята. По-силна е от мен.
Но историята ни обединява.
Всеки един от нас също е история.
Носим я вътре, в най-дълбоките слоеве на паметта си.
Да, аз харесвам историята.
За да знам. А също, и за да се защитя от нея.
Човешката история е поредица от зверства...
...жестокост и несправедливост.
Често ме е срам от човешката раса.
Никой не е напълно невинен.
Тук се чувстваме по-малко виновни.
Не нараняваме никого.
Да, тази пещера ви предпазва.
В днешно време, да живееш така е поетичен акт.
Ха! Не правим представление за никого.
Разбира се.
Ана...
Искам да ти предложа нещо...
Каня те да живееш в моята резиденция в Мадрид
за следващите 2-3 години.
Там живеят и други изключителни млади хора,
които лично съм избрала.
Аз съм меценат.
Няма да трябва да се притесняваш за нищо
Аз ще покривам всички ежедневни разходи...
и материалите.
Това съм го сънувал.
Почти същото
Същото, почти същата жена
Но в съня ми, ти умря, падайки в морето.
Сама, не съм те бутал.
Ужасен баща си.
Мрачно животно.
Баща ми от пещерите.
Ти си чудовище
като баща.
Ще ти пиша.
Скъпо Мрачно Животно
Тук в Мадрид, изглеждам като туземец избягал от резервата.
Е, да, имам доста странен външен вид.
Смея се.
Знаеш как.
Не ме е страх.
От нищо.
Вървя свободна, и това ми харесва.
Но все още усещам ръцете ти, стискащи ме силно.
И това също ми харесва. Благодаря ти, Чудовище.
Мястото на Жюстин е като опразнен замък.
А ние изглеждаме като пришълци.
Никой в къщата не ни следи
дори и Жюстин,
която живее във вила, извън Мадрид.
Всяка сутрин имаме часове по живопис, музика,
видео. Всеки прави това, което е избрал.
Но е заниманията са задължителни.
Ако отсъстваме, ни изхвърлят.
Момчетата са луди.
Банда ходещи откачалки.
Единственото, което ги мотивира е секс. Вътре в себе си всичките са изнасилвачи.
Някои от тях поне се контролират малко.
Но този нападателен инстинкт е с тях докакато умрат.
А ние момичетата какво сме?
Ние ли? Миии, банда курви.
Дааа.
Виждаш ли?
Винаги се опитваме да ги заитригуваме.
Да ги възбудим от разстояние.
И после ги разкарваме.
Ние сме егоистични курви.
Ние курви, а те изнасилвачи.
Завинаги.
Ами те, какво са
Те се изнасилват едни други, но са и курви като нас.
А тези, които взимат пари?
Които взимат пари ли? Те са работещи курви.
Ти обратна ли си?
Не, но би ми било приятно.
Ти ли си тази от Ибиса?
Да, Ана.
Аз съм Линда.
Любимото ми око.
Каквото виждам с тези очи е
толкова много жестокост в този свят, че понякога мразя да живея.
Но този свят е загадъчен.
Даже и Господ не ме контролира. Аз още по-малко.
Знаеш ли, Линда?
Името ти отива все повече.
Всъщност нищо не ми отива особено.
И то е, защото името ми не е мое.
Така ли?
Чие е?
На лодката на баща ми, "El Linda".
Носиш името на лодката на баща си?
След това, лодката вече не се нарича така.
Бил е самотен мореплавател. Влюбил се в майка ми, 15 години
по-млада от него. Продал лодката и купил апартамент.
И когато си се родила, те кръстил на лодката си, Linda?
Добре звучи, нали?
Отвън, да. Но отвътре е пълно мазало.
Баща ми е егоист. Не знае да обича никого.
А майка ми е наивна и вярва на всичко.
С всеки изминал ден става все по-малка.
Почти е изчезнала.
Някой ден, вятърът ще я отнесе надалеч.
Майка ми ни остави, когато бях малка. Оттогава не съм я виждала.
Гадно.
А лодката? Платноходка ли беше?
Да.
Е, това е хубаво.
Момиче, аз съм от земята. Твърдата зямя.
Трябва да внимавам
и да се намествам от време на време.
Много си красива.
Ана, дъщеря на Клаус
той е един такъв, истинско чудовище.
Каквото никога не си виждала.
"Любимо Чудовище.
Готова съм да участвам във всичко.
Все повече харесвам представленията - в тях нищо не е завинаги.
Господарю, докога ще тържествува Смъртта?
Докато жените продължават да раждат деца
докато двата пола се слеят в един
мъжът със жената.
Нито мъж, нито жена.
И Божият Съперник ще продължава да напредва.
А ти? Не си ли истински мъж?
Дойдох, за да разруша делото на жената.
Дошъл си да разрушиш делото ми?
Ти, жено, си похот.
Ти забавяш осъществяването на съвършенството.
Доста мачовско.
Аз съм син на Бог, но не и на Богиня.
Ние евреите превърнахме Богините си във вещици.
И оттогава, Небесата станаха патриархат.
Мислех, че си социалист.
Това също. Богатият не може да пристъпи в Царството Небесно.
А жените?
Можем ли да влезем или не?
Не ме предизвиквай, жено.
Нали затова съм тук?
"Знаеш ли, Животно. Тук сме много свободни.
И това го дължим на нашата върховна майка, от Франция.
Той е сахариец. Но майка му е била берберка.
Берберите, са матриархални
жените предават културната им същност.
Освен това, са моногамни. Могат даже да се развеждат.
Точно затова толкова много арабски държави ги мразят.
Винаги са били изолирани.
Тези изключителни жени възпитавали децата си много добре.
Знаели как да отгледат добри хора.
Харесва ми.
Да, но на видеото му липсва нещо, все едно не е довършено.
Това е Саид. Живее на 3-я етаж. Като в собствен свят.
И той е художник като теб. Изучава и още 5 предмета.
Има специално разрешение от правителството.
Саид е гений. Първокласен мъж.
Изключителен.
Възбужда ли те?
Да.
Всъщност, не.
Този не е за всеки.
Как се чувстваш тук?
Това е най-доброто място, на което мога да съм.
Все едно ме е очаквало
Ана...
мисля, че трябва да се учиш да рисуваш с масло.
Пастелът придава наивно чувство на картините ти.
Трябва да освободиш подсъзнанието си.
Рисувай в дълбочина.
Рисувам, за да забравя себе си, за да изляза от себе си.
Не искам дълбочина.
Какво ти е?
Не знам.
Да се махаме оттук.
Искаш ли да ми правиш компания докато спя?
Да ти правя компания?
Да.
Много лошо спя.
Страдам.
Аз спя добре. Никога не сънувам.
Наистина ли?
Понякога наяве, но никога, докато спя.
Сигурно някоя врата ми е затворена.
Това и на мен би ми харесало, да затворя вратата.
Нека да отидем вътре.
Имам и друга затворена врата
може би е същата, но ми се иска да я отворя.
Никога не съм се влюбвала.
Аз също.
Къща в Небесата.
Градина в Морето.
Чучулига в гърдите ти.
Ново Начало.
Нега по Звездите.
Плясък от крилете на врабче.
Остров в леглото ти.
Залез.
Време и Тишина.
Викове и песни.
Небеса и целувки.
Глас и печал.
Да съм роден в усмивката ти.
Да израсна в плача ти.
Да живея върху гърба ти.
Да умра в ръцете ти.
Време и Тишина.
Викове и песни.
Небеса и целувки.
Глас и печал.
Какво ти е?
Извинявай
не исках да те будя.
Нощните ми страхове са.
Нали щяхме да спим заедно, за да ти помагам.
Не можеш.
Напротив, но точно сега всичко ти изглежда черно.
Не, аз не живея в Мрака.
Живея в абсолютната Светлина.
Понякога виждам Края
и тогава не виждам нищо. Защото там няма нищо!
Напротив, има.
Но да живееш е безсмислено. Загуба на време е!
Ние се срещнахме.
Само почакай, и ще видиш, че това не е загуба на време.
Ей, знаеш ли, че Жюстин пази 60% от нашите произведения?
Какво ще кажеш?
Не е зле.
В края на краищата, сме тук благодарение на нея.
Ей
какво става?
Нещо не е наред. Подушвам го
"Страх, че обичаш"
Добре де
И тази усмивка означава "да"?
Добре, кажи го на "Окото".
Изключителният мъж.
Не, не ти вярвам.
Да бе, моме!
Е... И как е?
Мии, не е ходеща пишка.
Права беше за това.
Гледай ти! Вече в леглото. По-добре не можеше и да бъде!
Много повече е от това.
О!?! Повече от това? И какво по-точно?
Сега никой вече не може да го пробва? За себе си ли го пазиш?
Да.
И на мен ми се случи нещо, с някой, и той не е изнасилвач.
Твое ли е видеото?
Да, но не беше за домашно.
Не вярвам в Бог. Вярвам в Жената, моята единствена Богиня.
Значи ще престанеш да бъдеш курва, за да бъдеш Богиня?
Абсолютно!
Всъщност Лукас доста ти подхожда.
Така ли мислиш?
Да.
Къде е твоят "султан"?
Учи.
Учи или си почива?
Чшш!
"Republica Arabe Saharaui Democratica".
Каква е страната ти?
Не зная, виждал съм я само на картата.
Ние, сахарците, не можем да живеем в страната си.
Защо не - защото е била испанска колония ли?
Да, но преди 30 години
Испания ни дава на Мароко, което ни превзема
и ни изтласква до алжирската пустиня.
И построява стена от противопехотни мини
с помощта на Щатите.
Ами ти?
От къде си?
Израстнах в бежански лагер в Алжир.
В пустинята Хамада
една от най-негостоприемните области на света.
Зимите са вледеняващи.
А през лятото достига до 60С градуса.
На моя език, когато някой иска да прати друг по дяволите
изругава: "Дано те Бог изпрати в Хамада".
Това родителите ти ли са?
Не, виж.
Това е майка ми.
Умряла е с баща ми във войната с мароканците.
Била е берберка.
Баща ми е бил 'Bidant'.
Майка ми се е била до него, от любов.
А това ти ли си?
Да, аз съм сирак от войната, като всичи тези тук.
И не познаваш собствената си страна?
Не, но е призната от ООН.
Занимаваш ли се с политика?
Всичко което правя е, един ден
да знам как да помогна на народа си.
С цялата си душа ти желая да разбереш как да го направиш.
С
молекулярната ти биология, или с каквото поискаш.
Без биологията ни, сме нищо.
Душата ни има смисъл само с нашата биология.
Трябва да открием начин, така че биологията ни
да е вечна.
Е, да се връщаме към ученето.
Искаш да живеем вечно?
Ти и аз?
Да.
Колко хубаво!
Колко време ни остава?
Най-накрая те открих.
Скъпо мое Чудовище от пещерите,
Пристанах на един мъж.
Сякаш винаги съм го обичала.
Това е нещото, което не достигаше.
Мила моя щерко.
Това, е най-прекрасното и красиво нещо, което си ми писала.
Цял ден си го повтарям.
Празнувам това, че си открила,
че любовта е древно съкровище.
Нямам майчински инстинкт.
Защо? Как ти хрумна?
Защото обичам Саид само за мен си. Нямам нужда от деца като посредник.
Лукас, пък, събужда моя майчински инстинкт.
Е, няма как да знаеш.
Такъв е живота.
Да разказваш истории. За жените, даже повече.
Омар за петима, и бяло вино както винаги. Благодаря.
Това е Йовоская, психолог, експерт по хипноза.
В Щатите е един от най-големите авторитети.
Здравейте.
Много ме заинтригува последната Ви книга.
Благодаря Ви много!
Какво правите в Мадрид?
Правихме страхотна конференция за хипнотичните регресии (връщане в минали животи).
Утре трябва да се връщам в Лос Анджелис.
Тези млади хора живеят в творческата ми резиденция.
Подготвяме представление за Париж.
Tова са любимците ми.
Мое мрачно Чудовище, никога не си ми говорил за това.
Ана, какво ти е?
Дишай.
Падам, любов моя.
Сякаш се смаляваш.
С теб съм.
Не ме оставяй.
Не!
Виждаш ли, че не те оставям?
Къде сме?
Tова е сън.
Линда.
Сънувах.
Не може да бъде!
Как си?
Добре. Какво правиш тук?
Снощи нещо ти стана. Не помниш ли?
Омарите.
Наистина се беше побъркала.
Много се измъчи, все едно че някой те убиваше.
Саид защо го няма?
Отиде си. Снощи ходихме да го търсим и не открихме ни следа.
Ще говоря с Жюстин. Все нещо ще знае.
Жюстин замина за Париж.
Ще отида до стаята му да видя дали не е оставил бележка.
Ана...
Вече бях там. Наистина е странно. Взел е всичко със себе си.
Останах тук, за да ти кажа.
Сънувах Саид. Беше първият ми сън, и беше с него.
Това е хубав знак.
Разбира се. Снощи човекът на масата до нас
те хипнотизира.
Първо, Йовоская, психоложката дойде
и каза, че само нейният ученик може да ти помогне.
Той ни помоли да те оставим насаме с него.
Каза, че те оставя в хипнотичен сън.
Не ме оставяй, моля те.
Никога няма да го разбера.
Ана...
човекът, който те хипнотизира, е много заинтересован от теб.
Остави ми телефонния си номер, за да му се обадим.
Добре, обади му се. Може би той знае нещо за Саид.
Здравейте, Линда е, приятелката на Ана.
Момичето, което хипнотизирахте снощи.
Току-що се събуди.
Бих искал пак да й направя сеанс.
Много е важно, особено за нея.
Моля Ви, предайте й това от мен.
Съгласна е. Кога?
Сега, ако и тя може.
Впечатлението е прясно и ще е по-лесно.
Познавате ли някого, който говори арабски?
Да, Саид.
Ана, не се притеснявай. Ще разбереш.
Какво ще разбера? Защо Саид си отиде, ли?
Той беше до теб по време на хипнозата, и ми помагаше.
За какво?
Докато и той се изплаши.
Защо?
Ана, ти имаш спомени, които не са от собствения ти живот.
Картини от неща, които никога не си преживявала.
Вярваш ли, че си живяла други животи преди този?
Никога не съм си го помисляла, преди да срещна Саид.
Снощи говори на арабски със Саид.
Но той не ми преведе.
Хей, хей!
Ще те хипнотизирам пак, ако искаш.
Не се страхувай.
Може да си избереш дали да си в съзнание
по време на хипнозата
и да помниш всичко, или да бъдеш в безсъзнание.
Не, искам да съм в безсъзнание.
Заведи ме където искаш, и после ще ми разкажете.
Интересува ме само това, което е свързано със Саид.
И неговото изчезване.
Ана...
снощи, ти и аз установихме
хипнотична връзка.
Казах ти, че когато ме чуеш да броя от 10 до 0
и само когато искаш
стъпка по стъпка, ще навлезеш в хипнотичен сън.
Десет...
...девет...
...осем...
...седем...
...шест...
...пет...
...четири...
...три...
Ана.
Забаляза ли, че говореше арабски?
Какво имаш предвид?
Говореше много красив арабски.
С хасанийски диалект.
Езикът на Саид, езикът на сахарците.
Видяхме те да умираш в пустинята.
С него ли?
Говореше с него, докато той умираше в ръцете ти.
И какво казах?
Не разбрах.
Много плака. Много.
Погледни се.
Ами аз?
Как умрях?
"Птиците".
Ана...
Искам да поостана малко до теб
да издиря в подсъзнанието ти.
Мога да ти помогна, Ана.
Огромна бездна има в теб.
Скъпи Обитателю от Пещерите,
От доста време не съм писала, доста неща се случиха с мен.
Жюстин даде целия трети етаж само на Линда и мен.
И на един нов приятел. Името му е Англо.
Той е от Лос Анджелес.
Саид изчезна изведнъж.
Без да ми каже нищо.
И ме остави с празнина.
На мен се падна неговата стая.
Кой би могъл по-добре от мен да живее в пустинята?
Някой чука на вратата. Но няма да отварям.
Някой чука
и Англо ще отвори вместо мен.
Вярвам му.
Знаеш ли нещо за вратите ми?
Скъпа Ана, натъжавам се да те гледам такава.
Но това е част от риска да напуснеш дома.
Мисля, че тези беди
ще ти помогнат да разбереш как да живееш.
Цялата работа е в това: да знаеш как да живееш, за да знаеш как да умреш.
А относно това да ме посетиш - почакай, стой там.
Точно сега, не мога да ти помогна.
Нито пък трябва. Трябва сама да се пребориш.
Не искаш да дойда? Но защо?!
Но пък и аз не разбирам много добре твоите врати.
Обясни ми го по-добре в следващото си писмо.
Никога не съм виждала сняг.
Трябва да запомня, за да ти разкажа за него.
Това е вторият по височина връх в света, K2.
А това е Ана, истински осемхилядник.
Какво?
Преди 70 години, си изкачила тази планина
която е висока повече от 8,000 м.
Била си любовница на женен мъж
който винаги ти обещавал да напусне жена си заради теб.
И когато си престанала да му вярваш
си отишла в планината с четири феминистки.
Така че, проблемът с мъжете е винаги един и същи
не трябва да им се вярва.
А тези със съвпаденията са най-лошите, като Лукас.
Чука наред. Мисля, че е изчукал и Жюстин.
Видях ги.
Какво говориш? Не и с нея.
Защо не? Нали много го бива.
Нарича ни Богини, за да чука повече. Нали всички това искат.
Всички свършват като банда изнасилвачи.
В същността си, да. Но с всеки изминал ден ние сме все по-малко курви.
Е, аз приключих с мъжете
и отивам с теб, приятелко, в планините.
Вие сте били първите жени, достигнали 8,000 м.
Но не сте слезли.
Видях те замръзнала до смърт.
Ана, записах го.
Но този път, смъртта е била сладка.
Мисля, че ужасните картини, които виждаш
ще изчезнат, ако видиш записите.
Здрасти.
Здравейте, момичета.
Какво става с хипназата на Ана?
Всеки следващ път става по-лесно, но Ана не се осмелява да погледне себе си.
Англо може да ме хипнотизира когато си поиска, но аз
все по-малко искам да го виждам.
Пълно е със страдание.
Мачото е присъствал много в живота ти.
Така де, в животите ти.
Някой ден ще поискаш да узнаеш всичко.
И ще ти е добре.
И ще си способна да го видиш.
Записите, които правим по време на хипнозите
са твои, нали знаеш.
Може ли да видя последния?
Мхм.
Дойдох в планината, за да те забравя.
Не.
Дойдох в планината, за да привлека вниманието ти.
За да те срещна.
Но ти не идваш.
Вече оставих живота си.
Дойдох тук, за да видя
дали и ти си оставил твоя
жена си
децата си, за мен.
Ела!
Студено ми е.
Сега съм сама.
Видях умиращите си приятелки.
Никой няма да ни види.
Успокой се, аз съм.
Дойдох да те спася.
Аз си отивам.
Но те виждам.
Усмихваш ми се.
Англо, ужасно ми е трудно.
Благодаря ти, че дойде!
Не мога да го понеса.
Толкова си мек!
Какво правиш? Хайде!
Ей, ей!
Не се учудвам, че си толкова твърда, докато си още вярна
на нещастника, който те остави без каквото и да е обяснение.
Някога била ли съм мъж?
Досега винаги си била жена.
Млада жена.
Това означава, че винаги съм умирала по трагичен начин.
Не и от естествена смърт, нали?
Колкото по-малко знам, по-добре.
Англо, възползвал ли си се от мен по време на сеансите?
Всички пъти когато си ме хипнотизирал.
Говоря за секс.
Не.
Разбира се, че не. Никога.
Вярвам ти.
Но като се замисля, за мен не би имало значение, ако си правил нещо.
Понеже и без това няма да си спомням.
Ако искаш, давам ти съгласието си.
Предпочитам да го направя, когато си будна.
Това наистина би ми харесало.
Ще бъда твоя само в хипнозата.
Скъпи мой татко, в пещерите. Прав си
не трябва да се прибирам, докато не разреша проблемите си.
А за вратите ми не се притеснявай. Добре съм.
Ана...
това беше най-добрата сесия.
Животите ти стават все по-древни.
Не животите, а смъртите ми.
От колко време съм тук? Гладна съм.
Един ден, но яде на обяд и вечеря.
Не много, но все пак
Гола съм.
Снощи те къпах. Беше цялата в пот.
Срещна се с двама важни хора.
Двама майстори по хипноза.
Единият дойде от Русия, другият от Мексико.
Показаха ми нови пътища.
Ана, твоят случай е уникален.
В теб открихме животи на повече от хиляда години.
За някои от тях говориш бегло, но други
са вълнуващи истории.
И знаем, че можем да продължим.
Предлагам ти да продължим докрая.
Или, по-скоро, до началото.
Защо всичко това се случва на мен?
Не знам, била си всички тези жени
или може би чрез теб, по време на хипнозата
можем да се свържем с тях
или с част от техните спомени.
Понякога са само изображения.
Но е ясно, че са част от теб.
Това е хаосът ти, Ана.
И коя съм аз?
Ако даже нямам собствени сънища.
Защо когато спя не сънувам, като всички други?
Защото те е страх, Ана. В усамотението ти.
Откакто чрез теб можем да общуваме с други животи
изгубени във времето
Върни се за малко, и ги погледни.
Искам да ви помоля за нещо,
нещо различно.
Искам съзнателна хипноза.
Това е добра крачка.
Сега, обаче, искам да се върна в Сахара.
Когато живеех там със Саид.
Искам да си спомня, не смъртта,
а щастливите времена с него.
Аз ще записвам.
Нищо не записвай.
Ще си го запиша тук.
Това е много лично.
Сега, докато броя от 10 до 7
от 10 до 7, със всяка цифра
тялото ти става тежко и втвърдено.
Десет...
...девет...
...осем...
...седем.
Тялото ти става неподвижно, тежко и твърдо.
Но само тялото.
Духът ти е безтегловен.
Ако искаш, можеш да ги отделиш.
Остави тялото тук, в леглото.
Сега ще броя от 6 до 4...
и вече няма да чувстваш тялото си.
Шест...
...пет...
...четири.
Очите ти ще са отворени по време на хипнозата.
Колкото повече виждаш,
толкова по-дълбока ще е хипнозата ти.
Сега, искам да си представиш, че вървиш
в близост до планина.
От другата страна е морето.
Оглеждаш се за вход на пещера.
Особена пещера.
Усещаш бриза с лицето си.
И чуваш грохота на вълните.
Скоро откриваш.
Това е твоята пещера, Ана.
Влизаш.
Напълно сама си.
Забелязваш, че стените са пълни със затворени
врати.
Подсъзнанието ти ще избере една врата.
Ще застанеш срещу избраната врата.
Сега, внимателно я отваряш.
Ще влезеш
и когато преброя от 3
до 0, ще се появиш
в друго време
и в друго пространство, които си избрала.
Три, две...
...едно, нула.
Този живот ли искаше?
Да.
В Сахарската Република съм, моята страна.
На колко години си?
Не знам, малко момиченце съм.
Как се казваш?
Саида.
Идава мъж на камила.
Баща ми. Изгубила съм се.
и той е дошъл да ме търси.
Добре, сега ще се придвижим
напред, в живота на Саида.
Оново ще броя от 3 до 0
и ще те оставя несъзнателно
да избереш важен спомен.
Три...
...две...
...едно...
...нула.
Къде си сега Саида? На колко години си?
Нещо става с мен.
Във война сме.
Не знам какво ми е.
Някакви хора се грижат за мен.
Ранена ли си?
Сега разбрах. Тъкмо ще раждам.
Съпругът ти с теб ли е?
Не.
Не го виждам.
Ясер!
Много боли!
Имам дете от него.
Честито, Саида.
Сега отново ще броя от 3 до0.
И ще оставя подсъзнанието ти да ни отведе
до друг избран момент.
Моля те, почакай.
Току-що се роди и майка.
Аз съм най-щастливият човек на света.
Благодаря ти, Саида!
Благодаря!
Ясер!
Това е най-щастливият ден в живота ми!
Три...
...две...
...едно...
...нула.
Къде си сега, Саида?
В затворнически лагер.
Марокански войници ни охраняват.
Къде е синът ми, защо го няма с мен?
Сега се сещам.
Един войник го отнесе.
Това е Ясер. Идва да ме освободи.
Да вървим!
Не!
Моля те, изведи ме оттук.
Успокой се. След малко ще излезеш.
Три. Връщаш се към вратата и влизаш в пещерата.
Две. Напусни пещерата.
Едно. Всичко се намества.
Нула.
И си тук.
Мамка му!
Тъпия ми баща изостави майка ми на улицата.
Получи 'атака на индивидуалността'
продаде апартамента и си купи платноход.
Не мога да понасям мъжете!
Не мога да ги понасям! Свърших с тях!
Нищо, което да дам на мъжете, не е останало в мен.
Трохичка не ми е останала.
Ана, ти трябва да се предадеш на мъжкия свят
който ни разлага отвътре.
Ще останем само жени, с малко съзнание.
Забрави го тоя Саид най-сетне. Погрижи се за себе си поне малко.
Обърни внимание, на това вътре в теб, защото това,
което не искаш да видиш, трябва да значи нещо.
Монтирам всичко това,
за да видим дали разбираш нещо.
Знаеш ли какво най-много ме дразни в баща ми?
Че, мизерникът, успя да си купи същата лодка, която имаше преди.
"El Linda". Стяга я, за да ходи в Ню Йорк.
Сам.
Aнa...
Имам новини от баща ти.
Трябва да напусне къщата.
Пещерата ли?
Да.
Кой ти каза?
Ваши приятели от Валенсия.
Семейство Сан Хуан.
Той живее при тях сега.
Тръгвам. Баща ми ще умре, ако не е в пещерата си.
Ще свикне. Не е хубаво да живее сам в пещерата.
Затова не ми даде да го видя. Сигурно се е борил
с някакви политици и не е искал да ме притеснява.
Aнa...
спешно е.
Баща ти има нужда да отидеш колкото се може по-бързо.
Знам, че никога не е карал кола.
Даже и твоята.
Не. Хайде.
Aнa...
баща ти е болен.
Тези дни не са ли празниците в твоя град?
Затова не исках да идваш.
докато се почувства по-добре.
Ана, той има рак.
И сега знае, че ще умре.
Това е, защото си тръгнах.
Не говори така.
Няма да го говоря.
Но винаги ще си го мисля.
Той иска да танцува с теб, както, когато си била малко момиченце.
Прегърни ме силно, Мария.
Прегърни ми силно
тази вечер е студено
и не мога да спя.
Прегърни ме силно, Мария.
Прегърни ме силно.
страх ме е.
и нямам къде да отида.
Утре, когато се събудиш,
аз ще съм далече.
Не мисля, че е нещо сериозно
и по-лоши неща съм преминавала.
Ако не те видя повече
забрави, че те карах да страдаш.
Ако изчезна, не искам
не искам никой да си спомня за мен.
Прегърни ме силно, Мария.
Прегърни ме силно
нощта е толкова студена
и не мога да заспя.
Прегърни ме силно
Анита.
Прегърни ме силно
страх ме е
и не знам къде да отида.
Аз бях най-щастливия човек на света.
Прегърни ме силно, Мария. - Защото имах теб.
Прегърни ме силно
Някой ден ще се върна за теб
и ще избягаме оттук.
Прегърни ме силно, Мария.
Прегърни ме силно
страх ме е
и не знам къде да отида.
Страх ме е и не знам
къде да отида.
Сам съм, щастлив съм, по Дяволите!
Свободен!
Свободен съм!
Даааа!
Линда!
Ти ли си, Линда?
Наказваш ли ме?
Е, успя!
Исмаел, ти не ме познаваш.
Аз съм Ана.
Ти пък какво?
Миии
Аз ще съм твоя пътник без билет.
Но ще ти помагам във всичко.
Не ми трябва гратисчия.
Извинявай, аз съм виновна.
Изпуснах въжето, като излизах от кабината.
Това си е моята лодка. Промъкнала си се в моя собственост.
Зная
...Разбрах, че отиваш в Ню Йорк и
Линда!
Аз съм приятелка на Линда!
Мило ми, пещерно Чудовище.
Ето ме в Атлантика.
Душите на мъртвите не отиват никъде, нали?
Те просто летят наоколо, за да влязат в живите отново.
Аз не искам да летя.
Само искам да съм с теб.
На Линда ли си приятелка?
Това ли крещеше във водата?
Затова ли се върна за мен?
Не.
Искаш ли да знаеш какво мисли дъщеря ти за теб?
Не бива да вярваш на всичко, което казва за мен.
Аз живях с нея.
Колко е часът там?
Просто искам да знам какво се случва тук.
Аз също.
И отсега нататък.
Дръж се здраво!
Дръж!
За първи път изкарвам толкова много време с мъж.
Мъж, различен от баща ми.
Утре следобед ще влезем в пристанището на Манхатън.
Искам да остана няколко месеца в Ню Йорк.
Ню Йорк - Нов живот.
След това ще тръгна покрай брега.
На юг, без да бързам, докато стигна до Бразилия.
Ще давам лодката под наем.
Ако останеш с мен, ще те науча да плаваш.
Нямам представа какво искам да правя.
Къде да отида.
Къща в Небесата.
Градина в Морето.
Чучулига в гърдите ти.
Ново начало...
Съжалявам, че не съм твоя приказен принц.
Е, почти. Винаги си наблизо.
Как ме откри?
Чрез бащата на Линда.
Бях на пристанището, в неговата лодка.
Ще запазиш ли играта си с него?
Защо дойде?
Съжалявам, Ана, но беше много важно да те открия.
Вложихме много.
А, така ли?
За последната хипноза, за да стигнем до извора.
Е и?
Виж къде съм сега.
Това е Ню Йорк, най-отвореният град на света.
Но си далеч от живота си, нали?
Знаеш ли кое е странното?
Никога не си била по-близо до себе си отсега, тук.
Опитвайки се да избягаш, се оказваш по-близо до началото си.
До началото си.
И как мислиш, че ще умра този път?
Ана, погледни ме.
Наистина исках да те видя.
Ужасно много те обичам!
Мислиш, че ще го видя отново, нали?
Влязохме в индианския резерват.
Виж, Чудовище, това е пещера.
Исках много да те видя отново, Ана.
Сърцето ми се разби, когато открих, че си си тръгнала
без да се сбогуваме.
Разбрах те, но аз също се почувствах виновна.
Тогава, защо дойде?
За да ти помогна да разбереш.
Ако ми разрешиш.
Това, което трябва да разбера става все по-древно, нали?
Да, вече 2000 години
Какво става, Ана?
Боли.
Хайде да се махаме. Най-важното е да се чувстваш добре.
Това е заради нещо, което ти се е случило тук и все още на повърхността.
Тя също го осъзнава.
Какво се е случило?
Не сме сигурни.
Затова те доведох тук. Хайде.
Майко! Майко, майко...
на добрите люде!
На добрите люде!
Тя иска да го хванеш, Ана. Можеш!
Нали вече знаеш, че не съм мистична.
Хайде, Ана. Ние сме с теб.
Не се страхувай, Ана.
Заедно сме сега.
Сега ти дадох името. Кажи го!
"Oxtatziaca".
Това е било името ти!
Получих го още при първия опит?
И за твоите люде, Богиньо на живота.
На колко години съм била убита?
22.
О не.Сега съм на 21.
Сега съм жива, вътре в теб.
Десет...
...девет...
...осем...
...седем...
...шест...
Подготвяме изненада от Мадрид.
Здравей, Ана.
Всъщност
трябва да знаеш, че ужасно ми липсваш.
Имаше няколко промени тук.
Майка ми спи на твоето легло.
Иска да ти благодаря. Някъде тук е.
Тя знае, че си с баща ми, в неговата лодка.
На "El Linda".
Но
казва, че е много по-добре без него, въпреки, че не го е знаела.
Това е добре за нея.
И аз
Сигурно ще ми се смееш
Се събрах с Лукас.
Така че, отново съм Богиня, споделяна, разбира се.
Но още не съм се предала. А ти "вятър в платната ми"
"вятър в мачтата" е...
Както и да е, пак е тъжно.
Това.
Какъв вятър.
Нека вятърът те носи, Любов моя.
Скъпа ми приятелко.
Най-мила ми приятелко.
Кой си ти?
"Oxtatziaca".
Моля ви, спрете това!
Ана, това беше мъжът, който си обичала. Той те е свалил от престола.
Той е убил Богинята.
и между поданиците ти избухнала междубратска война.
Покажи й края.
Махни тези пера веднага!
Какво става с перата?
Тя се е облякла като птица.
Братята й ще се разгневят.
Няма да тръгна с теб, ако си облечена по този начин.
Облечена съм в твоята гордост!
Пусни томахавката веднага!
Не бъди животно!
Ако ме удариш отново
ще ме загубиш завинаги.
Ана! Тя блести умирайки.
Тогава станана мъдрец и говори с теб.
Трябва да я послушаш.
Страх ме е.
Бъди смела.
Но аз не съм.
Ана, вътре в себе си, ти си смела!.
Най-храбрата!
Понеже твоето човешко съзнание е силно развито.
Но женското в теб
е инстинкт да живееш, не да умреш.
Трябва да се отвориш и да изследваш.
Нищо не трябва да правя.
Както кажеш, принцесо.
Аз съм свободна.
И никога не съм харесвала майките.
Лентата е твоя, Ана. Само от теб си зависи.
Животът ти има предопределение. И трябва да разбереш какво е то.
Нямам предопределение. Точка по въпроса.
Англо, моля те, хипнотизирай ме до края на пътуването.
Десет, девет...
...осем, седем...
...шест, пет...
...четири, три...
...две, едно...
...нула.
Сега ще си почиваш, денят ти беше много тежък.
Не мисли за нищо.
Разбирам те добре, Любов моя.
Разбирам.
Отварям след два часа
Закъсня, никой не те чака вече.
Но мога да ти направя палачинка.
С какво да бъде?
Захар.
Как стигна до тук?
Жюстин. Намери ме и ми каза къде си.
Това твое ли е?
Не, на една приятелка е.
Как е живота тук?
Хубаво, хубаво.
Опитвам се да живея живота си, ако ме оставят.
Говоря за настоящето. И изведнъж ти се появяваш.
Нещо ме дразниш тука, Саид!
Не.
Стой си където беше, моля те.
Това е най-доброто място, на което мога да съм.
Все едно ме е очаквало.
А ти, как беше
в Гуантанамо?
В Гуантанамо ли?
Така де, след като си тръгна без да кажеш нищо.
Мога да си представя, че нищо не ти се е случило.
Ана...
Дойдох, за да те моля за прошка.
Пет долара, моля.
Ана...
след твоя пристъп, и всичко, което видяхме
аз имах друг,
който никой не видя.
И разбрах, че не мога да ти помогна.
Щях да те нараня много.
Говореше ми на арабски. Какво ми каза?
Какво ти отговорих?
Онази нощ ти осъзна,
че когато биологията ни свърши, не всичко е свършило.
Че душата ни може да се намести в друг организъм.
Каза че в края, няма нищо
Но всичко е наобратно. Ние се пълним.
Смъртта не изпразва, а пълни.
Хайде да се поразходим.
Е, намери ли начин да я удължиш? Нашата биология.
Не.
Мислиш ли, че ако не умирахме, щяхме да сме способни да обичаме
страстно?
Аз не искам да живея вечно.
Искам просто да живея с теб.
Това искам.
Това е прозорецът ми.
Всичко е наред, успокой се.
Съжалявам.
Имаш ли друга жена?
Извинявай. Това не се пита.
Важното е, че ние се открихме.
И сега ще започнем нов живот, заедно?.
Къде отиваме?
В пустинята ти ли?
Да, моят Бог ни изпраща в Хамада.
Хамада.
Да, дори и отново да умрем заедно,
разкъсани от птиците.
Нали знаеш какво се случи?
Това, което казвам, е че идвам с теб.
Накъдето искаш.
Хайде де, кажи да, и днес ще бъде най-щастливият ден в живота ми.
Ана...
Аз не бях Ясер.
Сахариецът, когото толкова много обичаше.
Откъде знаеш?
Аз съм Саид, неговият син.
А също и синът на Саида.
Родителите ми са били затворници в марокански лагер.
Там един войник ти е отнел сина.
Майка ми беше знатна берберка.
От отколешни времена.
Тя притежаваше енергията на други мъдри жени.
Изключителни жени,
които са живели преди нея.
Затова мароканците я оставиха на птиците, да я изядат жива.
Смятали са, че по този начин
душата й ще се разпръсне из въздуха.
Единственото нейно нещо, което върнаха в селото ми
беше този пръстен.
Значи съм била твоя майка.
Пустата ти майка.
Добре, че не си бил с нас.
Видях го, сигурна съм че е той.
Кого?
Дебелака, който яде в страничното сепаре.
Той е един от гаднярите,
които започнаха проклетата война в Ирак,
която ни отне Пакито.
Тук си, Ана. И не те е страх!
Да идем заедно!
Всички
сме с теб!
Италианец ли си?
Италиански американец.
Чакай!
Другата половина е за теб.
Той го осмука.
Обичам италианците.
Доста си палава.
Само, когато искам.
Ами ти?
Със жени, които харесвам.
А с мъжете, които харесваш, какво правиш?
Пращаш ли ги на война, за да ги избият?
Не аз съм измислил войната.
Войните са измислени от хора като теб.
Но съм сигурна, че си с добро сърце.
Не може да си чак толкова лош.
Усещам го с устните си.
Има нещо добро,
даже и да не вярваш.
Откъде си?
Испания.
Испанка?
Да, сладурче. Но за теб няма значение.
След половин час.
Апартамент 2000. Чакай ме на вратата.
След час,
все още съм на работа.
Ще го направя за теб,
за да не ни заподозрат.
А ти ме чакай тук.
След малко съм при теб.
Ела, испанска красавице.
Испания.
Испанка съм. В Европа, да, под Франция.
О, ти си европейка!
Да.
В този живот, но
съм била и северноамериканка.
- Наистина ли? - Дааа,
истинска северноамериканка.
Индианка.
И
малко по-преди,
в друг предишен живот,
- Бях арабка. - Арабка.
Мога да говоря арабски.
Нали
не си терористка?
Приличам ли ти на терористка?
Аз съм сексуална терористка.
Тогава ми духай!
Но не съм курва.
Ще ти платя, ако това искаш.
Не.
Твоят пазар не е мой.
Тук съм, защото искам да бъда тук,
даже и да не ти се вярва,
и ще ти се отдам.
Защото,
очевидно не си
от хората, които дават.
Ти си от тези,
които взимат.
Всички жени са курви.
И всички мъже са шибани изнасилвачи.
Давай!
Знам, че ако ти платя, ще го направиш по-добре.
Ако искаш, мога да се престоря, че не ми се чука
и може да ме изнасилиш.
Ухаеш прекрасно!
На вкус съм още по-хубава.
Ъ...?
Какво е това! Лайно?
Това е поетичен акт, не е важно.
Мамка ти, коя си ти, не може да сереш по мен!
Извинявай. Объркала съм се.
Мислех, че има нещо хубаво у теб. Но, уви, не.
А?
Ще ти го начукам, малка путка!
Дръж я!
Дръж, тъпако!
Не я изпускай!
Не го слушай, да се махаме!
Обърни я!
Обърни я, по дяволите!
Тя е арабка. Гадна терористка!
Шибана вещица!
И 2000 пъти да ме убиеш
ще се преродя.
Не можеш да ме победиш,
защото аз съм майката на добрите хора.
Ще родя армия от момчета,...
които ще станат добри мъже.
Тази колона е дорийска.
А аз съм гъркиня.
Къща в Небесата.
Градина в Морето.
Чучулига в гърдите ти.
Ново Начало.
Нега по звездите.
Плясък от крилете на врабче.
Остров в леглото ти.
Залез.
Време и Тишина.
Викове и песни.
Небеса и целувки.
Глас и печал.
Да се родя в усмивката ти.
Да порасна в плача ти.
Да живея върху гърба ти.
Да умра в ръцете ти.
Време и Тишина.
Викове и песни.
Небеса и целувки.
Глас и печал.
Къща в Небесата.
Градина в Морето.
Чучулига в гърдите ти.
Ново Начало.
Нега по Звездите.
Плясък от крилете на врабче.
Остров в леглото ти.
Залез.
Време и Тишина.
Викове и песни.
Небеса и целувки.
Глас и печал.
Викове и песни.
Глас и печал.
lilianavassileva@gmail.com с неотменимата помощ на ESTUPEFACTO!